Downloaded from YTS.MX
PLOVDIV 10. JULI, 1994
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lechkov tager bolden og… mål!
På blot tre minutter vandt vores hold denne utrolige kamp!
Sæt den der, jeg ved, hvad vi skal.
Nu hævner de sig på det tyske hold!
Lad os se, hvad der sker 20 minutter, inden kampens slutning.
Igen…
Det er de sværeste minutter…
Laura!
-Hejsa. -Det står 2-1 til os!
Ja, min far væltede bordet af glæde.
-Vi skal hen til… bakken. -Godt.
Kom så. Nu begynder han at stamme igen.
-Farvel, Laura. -Farvel, venner!
Hallo, Tykke.
Jeg ville have sagt det, men vi mødtes i sidste øjeblik.
Må jeg komme med?
Vi kommer for sent. Måske kommer vi i semifinalerne.
Min bror har prøvet det i Ungarn!
Han sagde, det var lækkert!
Hold dig væk fra den taber.
Men han er jo min fætter.
Bulgarien spiller fantastisk.
Tiden er ved at løbe ud…
Og kampen er slut!
Bulgarien kvalificerer sig til VM-semifinalerne!
Det er mit livs bedste dag.
Det bliver det, når du knalder for første gang.
-Så du har prøvet det? -Ja.
Sygeplejersken hos lægen…
-Ingen tror på det. -Jeg ved det.
-Jeg troede, du valgte Laura. -Det troede jeg, du ville.
Hvorfor? Laura siger, hun ikke vil dyrke sex, før hun er 18.
Stop nu! Vi fire mødes for sidste gang,
fordi vi måske ikke ses igen.
-Det gør vi da. -Men skal I ikke rejse væk?
Så lad os lave en aftale. Hvis vi ikke ser hinanden igen…
Det tror vi ikke på.
Hvis vi ikke ser hinanden igen, inden vi fylder 30 eller 40…
-Så mødes vi her igen… -Om 25 år.
Så er vi gamle og kan ikke klatre helt herop.
-Vi mødes her igen om 25 år. -Hvis vi ikke har Alzheimers.
Det er en aftale.
En, to, tre!
PLOVDIV 2019
Tykke?
Du, Tykke!
-Tykke! -Det er ikke mig.
Undskyld. Du må ikke tro, jeg er…
Så sig det dog!
Jeg troede ikke, andre ville komme.
Undskyld, jeg ved ikke, hvad du taler om.
Jeg skal møde en person, der er ti år yngre.
Sikke et tilfælde, det skal jeg også.
Deyan?
Vicky?
Hvordan ved jeg, at det virkelig er jer?
Folk kender mig fra tv.
-Fra tv? -Hold op med at lave sjov.
Hvordan ved jeg, I ikke bare er mine fans?
-Seriøst? -Lige mine ord.
Så så, Stump!
Nå ja…
Det ville selvfølgelig være akavet.
Det er mange år siden, det er normalt.
Hvad skal vi lave?
Hvor er Tykke henne? Det var hans idé.
-Jeg arrangerede genforeningen. -Nej, det var ham.
-Jeg lavede gruppen på Facebook. -Vent.
Kan I huske, jeg sagde, vi ville være senile nu? Det er vi.
Her er Tykke. Bor stadig i Plovdiv. Intet profilbillede.
Stadig ikke død af fedme.
Hvordan tjener du penge på det?
Hvorfor?
Det er her, ikke?
-Det tror jeg. -Jo.
-Hvad er der galt? -Hvad?
-Hvorfor skjuler vi os? -Vent.
Er det ikke ham?
-Han ligner lidt… -Det er hans fætter.
-Er det ikke ham? -Sikker?
Det er ikke ham.
-Hvad er det? -Et fraflytningsbrev.
Tykke!
-Goddag. -Godmorgen!
Vi leder efter Tykke.
Jeg har sagt, I ikke skal kalde mig det.
Alex, er det dig?
-Det er Tykke. -Hvor sejt!
Se ham lige!
-Du er i god form! -Vi kalder dig ikke Tykke mere.
Kald mig, hvad I vil.
-Han er ikke længere Tykke. -Kom indenfor.
Jeg troede ikke, at I ville huske vores genforening.
Uden Facebook ville jeg ikke genkende jer.
-Men du genkendte mig. -Alex.
Deyan og jeg kom fra udlandet, og jeg skrev.
Jeg kom fra Sofia og droppede en tur til Tasjkent.
Stod din fætter udenfor?
Nå.
Er det her hans værk?
Undskyld, at jeg brændte jer af.
Jeg bryder mig bare ikke om den slags.
Er det på grund af det fæ?
Ja…
Han overtager huset.
Praktisk talt ejer han det.
Dette hus? Men du er vokset op her.
Og endnu vigtigere, det er vi også!
Det er ikke vigtigere, men… Nu klapper jeg i.
Jeg beklager igen, at I måtte vade hele vejen herhen.
Alex!
Jeg nød det, Vanya.
-Jeg hedder Tanya. -Ja, selvfølgelig.
Tanya.
Når jeg tager til Tadsjikistan eller Kirgisistan… Hvad var det nu?
Har de set serien der?
Usbekistan, ja. Er der nogen, der…
Så ingen kender mig der?
Vent lidt.
Hvem skal jeg optræde for?
Bulgarer? På en restaurant?
Nå, fint nok.
Men ingen må høre om det.
Tænk sig, Usbekistan. En stjerne i min klasse! Farvel.
Selvfølgelig flyver flyet på autopilot.
Cockpittet var så lille sidste gang.
Ingen chauffør?
Hoster han stadig? Jeg tog ham ikke til lægen.
Det var en aftale du lavede uden at spørge.
Ingen forsikring imod kidnapning bekymrer mig.
Sig mjav.
Siger du, at ingen ville kidnappe mig?
-Han er mit ansvar. -Vuf!
Jeg ringer tilbage.
Jeg smutter.
Hvor besynderligt.
Tænk, at der er en lufthavn i Tasjkent!
Ja, helt skørt.
Næste, tak.
Åh gud!
Min bagage!
Det bliver ikke nemt at få huset tilbage.
Tykkes fætter… Nå nej, det må jeg ikke kalde ham.
Den taber Branimir er ikke længere en taber.
Hans aktier er steget.
Mange af butikkerne i centrum er hans ejendom.
Han udfører kontrol af hver eneste af dem hver morgen.
-Dommeren ødelagde det hele. -Han var så uretfærdig.
Godmorgen!
Velkommen til vores by! Hvad bringer dig hertil?
Hvor sjovt. Kom lige, Zhoro.
-Kender du ham? -Hvem er han?
Det er ham der… Hvad hedder du nu?
-Ivan. -Det hedder jeg ikke.
-Han hedder ikke Ivan. -Nej. Andrey.
-Det hedder jeg heller ikke. -Hvad så?
-Jeg hedder Angel Damyanov. -Angel Damyanov!
Kom og tag et billede.
Kom nu! Tag et billede.
Kom her.
-Nå, men det er altså ikke ham. -Vent!
-Bare ét billede…
Hvordan følger man efter kendisser?
-Med en avis. -Lever du i fortiden?
En tablet ville være mere realistisk. Du er sådan en taber.
Jeg sad henne i roningscentret med en avis i dag.
Her er sagen. Branko arrangerer hvert år en velgørende sportsbegivenhed.
Han har et sportshold, og gæt, hvem der altid vinder!
-Hvem? -Hans hold!
Unge mænd i tyverne.
Jeg fulgte efter ham til banken.
Godmorgen! Hr. Grozev har tid til dig nu.
Med det, jeg så, har vi alle grunde til at være bekymrede.
-Hyggeligt at møde dig. -I lige måde. Hav en god dag!
Hvad gør vi nu?
Hvorfor følger vi efter ham? Hvad med at tale med ham?
Hvad skal vi så sige til ham, klogesen?
-Vi vil købe huset tilbage. -Præcis.
"Hej, her er pengene, tak og farvel."
Nå, men jeg er en bulgarsk skuespiller.
Hvordan lyder det, når man tilføjer et huskøb?
Jeg arbejder i en bank. Jeg ved, hvordan det fungerer.
At arbejde i en bank og at eje en er to helt forskellige ting.
Se lige her.
Forbrugslån. Klik.
Du skal bare indtaste dit ID-nummer, så har du pengene om et døgn.
Jeg bliver ruineret!
Da min assistent nævnte jeres navne, troede jeg, at det var løgn.
Jeg kan ikke tro mine øjne, en tv-stjerne på mit kontor!
Jeg er glad for at se jer. Hvor længe er der gået, 15 år?
-Tyve år. -Tyve?
Hold da ferie! Tiden flyver!
Du må have travlt, så vi må hellere komme til sagen.
Jeg har slet ikke travlt med alle de mennesker, der arbejder for mig.
Det lød, som om jeg pralede. Det må i undskylde.
Vi må fejre det.
-Lad os skåle på det. -Ja.
Nej.
-Det er ikke nødvendigt. -Fint. Så går I glip af det.
-Vi er her på grund af Alex. -Nå? Mener du Tykke?
Det må jeg ikke kalde ham, han er i god form.
-Han har fået mavemuskler. -Nå!
Branko, vi ved, at du ejer huset nu.
Vi vil købe det og give det tilbage til Alex.
Det er meget ædelt af jer.
Huset er hans eneste besiddelse. Og vi voksede også op i det.
Nemlig. Vi har forberedt det hele.
-Ja. -Se dokumenterne.
Du underskriver her. Og det er beløbet.
Så trykker du her…
-Du får pengene. -Samme dag!
Se lige, hvor nemt det er.
Jeg kan ikke sælge jer huset. Jeg beklager.
-Hvis du vil have mere… -Af forretningsmæssige årsager.
Jeg vil rive huset ned og bygge et profitabelt hotel der.
Huset er et kulturelt monument.
Vær nu ikke så naive. I ved, hvordan det er.
Jeg brænder det, taget falder sammen, og huset ødelægges.
I må hellere gå. Beklager.
Jeg har intet at sige.
Jeg tier også stille.
Der er faktisk en anden mulighed.
Jeg må falde til ro og stoppe med at spille den rolle.
Jeg har ventet på dette øjeblik i 20 år,
nippe til whisky og ryge en cigaret, mens I venter på min beslutning.
Det føles så godt.
Efter alt, I har gjort.
Var det ikke for jer, var jeg måske ikke blevet ambitiøs og succesrig.
Men mit ego kræver, at hævner mig på jer,
få jer til at afhænge af mig.
Må vi høre, eller har du en længere sentimental tale?
Den er ikke spor sentimental, det er blot en monolog om hævn.
Der er stor forskel.
Her er den anden mulighed.
I deltager i det maraton, jeg arrangerer,
og kommer mellem de tre bedste af fem hold.
Som et hold, I fire.
Jer, der ikke lod mig være med.
Gør I det, så giver jeg huset tilbage til jeres ven.
I kan spørge Vicky nærmere om maratonet.
Han udspionerede mig i roningscentret, skjult bag en gul avis.
Det var ret morsomt.
Og du, Acho, Ivan, Andrey, eller hvad end du hedder.
Sjovt, du efterfulgte mig bag en drink.
Eller dig, hr. bankmand med dit dybe forhold til en pengeautomat.
I hørte mine vilkår. I må vel hellere begynde at træne.
Det føltes godt!
-På ingen måde! -Vent.
Det er endnu en af Brankos planer, han vil bare ydmyge os.
-Men vi… -Det er nytteløst.
Jeg siger tak, men det er spil af tid.
-Det gik godt. -Mener du det?
-Det er sarkasme, Vicky. -Advar mig venligst, når du laver sjov.
-Betal mig. -Niksen.
-Hvad gør vi nu? -Vi fortsætter.
Tror du, at det var sarkasme?
Nej! Når jeg siger noget, mener jeg det.
Hvis vi kan komme op ad bakken igen, har vi en chance.
Kom så.
Bare lidt længere, så er vi fremme.
Kom så. Lidt længere.
Jeg er her ikke på grund af huset.
Misforstå mig ikke, jeg sætter pris på det, I gør.
Men jeg vil ikke have, I gør jer til grin.
Hvad foreslår du så?
Lad os være et hold…
Igen.
Pas på!
Forsigtig.
I kunne godt have grebet mig.
Den er ikke brækket, du overdriver.
-Du må se hans serie! -Jeg taler ikke til dig.
Hvordan ved du, den ikke er brækket?
Måske har du læst medicin.
Jeg er træner og har set skader.
Min eks var sygeplejerske. Du har ret.
Når du sætter din USB-nøgle i hendes port,
får du så viden ind som en kønssygdom?
Hvad med dig? Måske er din onkel dyrlæge?
-Skal han på hospitalet? -Ja, det skal han.
Endelig siger I noget klogt. Jeg har undervurderet jer.
Eller nej, de to her er fjolser.
Så er det nok! Vi har større problemer. Træningen går ikke godt.
-Virkelig? -Altså…
-Har du noget i tankerne? -Jeg har dårligt nyt.
Det lyder måske skørt. Vi må bo sammen.
-Sammen? -Hvabehar?
Ligesom en sportslejr. Stå op, spise og træne sammen.
-Jeg bor hos mine forældre. -Jeg bor på et hotel.
-Hvad med mig? -Nemlig, kom så.
-Jeg kan ikke sige til min… -Hold op med at plapre og gå!
Tag ham med på hospitalet, og så kommer I hjem til mig.
-Lås bilen op. -Skal vi bo sammen?
Vi skal træne sammen. Som Alex sagde.
-Vent! Pas på. -Rolig.
-Min karriere er slut. -Hvilken?
Pas på mit hoved.
Forsigtig med benet.
-Pas på min ankel. -Hvor gammel er du, lille Achko?
Ødelæg ikke mit gode indtryk af dig, Deyan… Fjols!
Se dig lige for, idiot!
Du gættede rigtigt, det er mig.
-Undskyld, taler du til mig? -Sig, hvad du vil!
Kan du ikke se, at jeg har ondt?
-Kender vi hinanden? -Fint.
Hav det godt.
Næste.
Acho?
Kathy?
Mor?
Hvad sker der?
I er frygtelig stille lige nu.
Altså…
Din mor og jeg…
I kender hinanden. Skån mig for detaljerne.
Det er ikke det.
-Er det ikke? -Drengen er her.
-Jeg spurgte om noget. -Jeg fortæller dig ikke, hvordan vi…
-Acho! -Du ved.
-Hvorfor er du her? -Jeg har forstuvet min ankel.
-Men jeg har det fint. -Lad mig kigge.
-Kom ind. -Er du sikker?
-Det gør lidt ondt, men det er i orden. -Kom nu!
Kathy…
Undskyld mig.
Endelig introducerede du dem.
Han ligner ham på en prik.
To…
Kom så.
Det er den samme fejl. Jeg har sagt det hundrede gange!
Igen.
Hvorfor er du så dum?
-Din fod… -Den er, hvor den skal være!
Du kan ikke huske en eneste ting, dit fjols!
-Tal pænt til mig. -Så hold op med at fumle rundt!
-Hun bad dig om noget. -Hvad?
Du må hellere høre efter.
Bland dig udenom, idiot!
Kan du ikke se dragten, og hvad jeg underviser i?
Jeg ser en stivnakket mand… i en pyjamas.
Så jeg siger…
Rolig nu. Den er ikke brækket.
Jeg smadrer dig!
Vent til, at hovedpinen er væk.
-Kan du lide det? -Tja…
Vil du have det?
-Det var bedstefarens værelse. -Nemlig.
Det bliver mærkeligt at tage en pige…
-Du ved. -Måske er det ikke så dårligt.
Fjedrene har ikke knirket længe.
Vis noget respekt!
Jeg forstår ikke, hvorfor du må tage piger med og ikke jeg.
Du er trods alt gift.
Jeg er ved at blive skilt og skal date igen.
Du er stadig ikke fraskilt.
Teknisk set. Men du er min ven og står ikke i vejen.
Jeg gav Laura til dig, men du gjorde intet.
Nej. Hun var forelsket i mig.
I dyrkede ikke engang sex.
Hallo, fjolser!
Vent!
Jeg var så forbløffet, at jeg ikke takkede dig.
Måske skal du ikke gøre det. Du har måske ingen dansepartner.
Vi skal vist i samme retning.
Jeg følger ikke efter dig.
Det var ærgerligt.
-Hvad gør vi nu? -I forhold til hvad?
Når en mand slår en anden på grund af en kvinde,
skal han tage pladsen.
-Det vidste jeg ikke. -Jeg har ingen dansepartner.
Og måske er du ikke længere karateunderviser, så…
Du kan fortælle mig dit navn.
Alex. Jeg ved ikke, hvorfor jeg tøvede.
En forkortelse af Alexander.
Jeg tænkte det nok. Og hvis du siger, at du er skytte…
Næsten. Vægt.
Mit yndlingsstjernetegn. Jeg turde bare ikke gætte.
Hvad gør vi nu, Alex eller Alexander?
Altså, jeg… Og hvad hedder du?
Dara. Ingen forkortelse.
Jeg er faktisk en god danser.
Men…
Jeg kan ikke lide at danse.
-Der er noget, jeg ikke forstår. -Jaså?
Hvorfor har du ikke tilbudt at bære min taske?
Du skal ikke tro, at jeg lægger an på dig.
Hvor ærgerligt.
Han var stor, endda højere end mig.
Jeg er for ung til at have så gammel en søn.
-Skjulte hun ham fra dig? -Ingen anelse. Jeg stak af.
-Virkelig? -Mit ben helede med det samme.
De afpresser mig, fordi jeg er kendt.
-Du mødte dem ved et tilfælde. -Hvad så?
Så din afpresningsteori er noget vås.
Er det muligt, at jeg er blevet…
Acho! Velkommen i klubben.
Jeg håber ikke, det når frem til pressen.
Hvorfor lægger du ikke an på mig? Tasken er tung.
-Gerne, men jeg skal dreje til højre. -Det skal jeg også.
-Min pige… -Dara.
Dara. Undskyld.
Tror du bare, hvis du bliver ved, at det sker så let?
-Hvad mener du? -Tja.
Jeg vil ikke høre dig bakke ud og sige, at det var for sjov.
-Er det en trussel? -Et løfte.
Jeg er på vej til Hristo Stanchev Gade 25.
Se, hvad du kan love, indtil vi er fremme.
Jeg skal vej til Hristo Stanchev 25.
Det er faktisk der, jeg bor.
Hallo fjolser!
Det er åndssvagt, men jeg er forelsket i min kusine.
Er du sikker?
Alex…
Alexander Vassilev?
Ja, Vassilev. Hvor ved du det fra?
Pis.
Hun skal til en konkurrence og bor hos bedstemor Radka.
Bedste Radka har fået ny kæreste
og har sendt hende hen til sin syge søster Kalina.
Bedste Radka er min bedstes søster.
Ja, bedste Kalina er min bedstemor.
Hun er kun din grandkusine.
Min onkel giftede sig med sin grandkusine.
De har en søn, og han er helt normal.
Hvad siger du?
Det kommer nok ikke dertil, men han kan da knalde hende.
Hvor er du pervers.
-Hvor er hun nu? -På verandaen udenfor.
Jeg har lige opdaget…
at jeg har en 18-årig søn.
Men dit problem er tydeligvis meget større.
Jeg kan se, at Alex har fortalt jer det.
Nemlig.
Skal jeg tage bagagen?
Du må hellere lade være.
Det er der… til højre.
Pas på, ellers får du en overraskelse.
Tænk, hvis hun ikke var hans kusine.
Velkommen til ANIMA. Jeg hedder Petya Stoycheva Krivitsky.
Den første træningssession i fred og ro
handler om at lære at være til stede her og nu.
Er Vicky på badeværelset?
Jeg må indrømme, at hans stemme…
Hvad så, lede svin?
-Skal du til en kostumefest? -Jeg har ikke andet rent tøj.
-Er der sket noget spændende? -Ikke for os to.
Men det er en anden sag i venstre og højre side af haven.
Hvis man tænker over det,
er ens tanker ofte i fortiden eller i fremtiden.
Forspillet til en incestsag.
Din mor og jeg var ikke så forsigtige
Og så, bang bang Du kom til denne verden
Du er ikke en fejl eller…
Det er en katastrofe.
Hvad gør vi?
-Hvad mener du? -Med Laura.
Vil du ikke vide, hvad der skete?
Hvis jeg ser hende, begynder jeg at stamme igen.
KONKURRENCEN - DAG 1
Pis!
Jeg stopper.
-Nej, Deyan. -Hvorfor ikke?
Vi gjorde os selv til grin.
-Han vil have, at vi skændes. -Det er sket.
Jeg gør ikke det her igen.
Tag jer nu sammen. Deyan, hvad laver du?
Vent.
Er det ikke din fætter?
Jo, det er ham.
Jeg troede ikke, du bar nag.
Det gør jeg heller ikke.
Jeg husker bare godt.
Hvordan forklarer du det så?
En midtvejskrise.
Jeg forelskede mig i din venlighed.
De fyre udgør ikke nogen trussel mod dig.
Du elsker den forkerte.
Deyan!
Du kan ikke være den første.
Det burde være mig, der skred.
Vent.
Stop! Få mig ikke til at råbe.
-Hvad sker der? -Jeg ser tingene, som de er.
Det er bare dit synspunkt.
Vi beundrede dig og ville være som dig.
Du er den eneste med en familie, et godt job og en høj løn.
Hele mit liv har jeg gjort det rigtige,
og nu ser jeg min søn to gange om måneden og betaler bidrag til min kone.
Og jeg hjælper nogle venner, som jeg ikke har set i en evighed.
Fordi det er det rigtige.
For at blive drillet af en opblæst…
Undskyld, men det er på tide, at jeg tænker på mig selv.
Jeg fandt Laura.
Intet profilbillede. Hun har en kunstskole i nærheden.
-Hvad så? -Jeg efterlod hende en besked.
-Vi skal mødes. -Hvad skrev du til hende?
Jeg skrev anonymt. Hun skal undervise mine vidunderlige børn.
Hvilke børn? Og hvorfor anonymt?
Vi tager hen og mødes, og hvis hun er blevet tyk
og har fået skæg, så smutter vi.
Ellers bliver vi.
Det er det mest fordomsfulde, du har sagt,
men det lyder som en god plan.
Kom nu! Afsted.
-Den faldt i vandet… -Jeg har ledt efter dig!
Du fandt mig.
-Er den forsikret? -Ja.
-Hvorfor det? -Hvad?
Lige et øjeblik.
-Jeg skal fortælle dig noget. -Jeg lytter.
-Du vil ikke snakke. -ID, tak.
-Nej. -Utroligt!
Vent!
Værsgo.
Har du ikke noget perifert syn? Jeg talte ikke til dig.
Hvorfor haster det?
-Det er ikke det rigtige tidspunkt. -Vent.
-Jeg kommer straks tilbage. -Fint.
Lad os starte forfra. Jeg lytter til dig.
I tabte i dag, fint. Men hvorfor bebrejder du mig?
-Hvem bebrejder hvem? -Jeg kender til det med huset.
Det burde være et incitament. Du havde mere personlighed.
Tal ikke til mig sådan foran andre.
Hvorfor ikke?
Hvad vil du gøre, fætter?
Give mig endnu et løfte?
Undskyld mig.
Dette er din midlertidige telefon, indtil din repareres.
Familie.
Tak.
Hvad så, mand?
Vent. Lyt til mig.
-Det var en dårlig begyndelse. -Fordi du løb som ind i helvede.
-Ligesom du gjorde for 18 år siden. -Det er ikke sandt.
Det er okay. Jeg hedder Angel.
-Må jeg gå? -Jeg hedder også Angel.
De kalder dig Acho. Det er åndssvagt.
Vent. Lad os tage en drink, en sodavand.
Du kommer lidt for sent med det faderlige vrøvl.
-Det var din mor… -Acho!
Jeg lader jer snakke.
Har du noget at fortælle mig?
Hvornår ville du sige det?
Kvinder burde være forpligtet til at fortælle mænd, når de bliver fædre.
-Det er en forbrydelse. -Det prøvede jeg.
Mange gange.
Da jeg opdagede graviditeten,
var du så begejstret over at skulle på skuespillerskolen.
Du snakkede om det hele natten, og jeg faldt i søvn.
En uge senere kom jeg til Sofia for at fortælle dig det personligt.
Jeg ventede på dig foran Akademiet, og så…
så jeg dig kysse en pige.
Jeg var en dreng.
-Jeg kan ikke engang huske det. -Det er sandt.
Jeg tror, at det ville have gjort dig ulykkelig.
Og det er ikke anderledes nu.
-Hvad hvis hun er tyk? -Det er derfor, vi skjuler os.
Hvis hun er tyk nu, ser vi hende på afstand.
Det er endnu værre.
-Det er utroligt. -Manner, hun er gravid.
Det er Laura.
-Du kan ikke vide det. -Hun ligner hende.
Hun ligner den voksne og sexede version af Laura fra mine fantasier.
Måske skulle du tjekke, før hun går.
-Ja ja, smarte. -Kom så.
Du går først.
Hvad laver de?
-Venter på, at hun taler til dem. -Det gør hun ikke.
Med sådan en krop har hun glemt dem.
Opfør dig afslappet.
Alex.
Få dem til at holde op med at te sig dumt.
Hvorfor de ringede til mig.
-Hej, Laurie. -Hej.
-Laura. -Vi fandt hende!
Er det jeres alvor?
I dukker op efter 20 år og forventer, at der sker noget. Med det samme.
-Ingen sagde med det samme. -Han mente det ikke.
-Det lød underligt. -Jep.
Vi kan være ærlige over for hinanden. Vi er voksne nu.
Hvad?
Vi kan lave en tidsplan.
-Hvad? -En tidsplan.
Du kan tage weekender og du hverdagene. Eller omvendt.
-Gør, som I vil. -Hvabehar?
Mine weekender er travle.
Indenrigsflyvningerne kan ikke rykkes.
Du kan tage ham fra mandag til fredag,
eller vi kan skiftes hver anden dag. Hvad?
Hun laver sjov.
Det ved jeg da godt.
Hvorfor griner du af mig?
Hvad med dine weekender?
Beklager tidligere.
Hvad? Sagde du noget?
-Undskyld, jeg opførte mig… -Jeg kan ikke høre dig!
-Kan du gentage det lidt højere? -Dara!
Hvorfor kom I tilbage?
Man kan vist ikke klokke mere i det. Så lad mig høre.
Branimir vil tage Alex' hus fra ham.
Så vi…
Vi voksede op der, så vi kan ikke…
Du voksede også op der.
Det bragte mange minder tilbage.
Vi ville ikke have noget specifikt.
-Og vi skjulte os, fordi… -Det ved jeg godt.
I ville se, om jeg ikke var tyk, havde skæg, seks børn
og sådan noget.
Hun har ikke ændret sig.
Hun er den samme gamle idiot.
Vi talte ikke om dig. Vi diskuterede vigtige ting.
KONKURRENCEN - DAG 2
Klar!
Vent ikke på os, Vicky!
-Hvad sker der? -Ikke noget.
Jeg var for ivrig i starten, nu er jeg udmattet.
-Sig: "Jeg vil vinde". Kom nu. -Hvorfor?
-Jeg vil vinde. -Igen.
-Jeg vil vinde. -Højere!
-Råb det! -Jeg vil vinde!
-Hvem vil vinde? -Jeg vil vinde!
Kom nu!
-Søn! -Undskyld mig.
I dag vandt vi… Vi vandt næsten konkurrencen.
-Ikke på grund af dig. -Det er lige meget.
Vi er sammen nu.
Og… Hvordan skal jeg sige det?
-Vi kan score duller. -Mener du det?
Du må bare ikke sige, jeg er din far.
-Hejsa, Carrie. -Hej.
-Jeg er derovre. -Jeg kommer straks.
Okay.
Mens jeg taler, tager du til handling.
Hej.
Undskyld jeg forstyrrer, men jeg har en vigtig meddelelse.
Sangen var alligevel kedelig.
Hej, drenge og piger! Jeg hedder Acho.
Men I kender mig sikkert.
Selvfølgelig. Nå.
Det vigtige er, at vores hold vandt i dag,
og jeg vil gerne invitere vores helt Victor op på scenen.
Han vil synge en sang.
Han er lidt flov, men han synger som en engel i badet.
Spørg ikke, hvordan jeg ved det.
Lad os høre Vicky!
Vicky!
-Jeg vil slå dig ihjel! -Hør…
Jeg har brug for en tjeneste…
Ikke?
Jeg slår dig ihjel.
Hej og godaften.
Kom så, Vicky!
Den er lidt for høj, ikke?
Nu vil jeg gerne invitere en ung og meget dygtig musiker.
Han hedder Angel Karayanev.
Lad os invitere ham på scenen, vi vil optræde sammen.
Giv Angel en hånd!
Han er virkelig god, ikke?
-Jo, han er! -Jeg er hans far.
Jeg ved, at jeg er for ung til det…
-Undskyld, jeg vil gerne høre ham. -Ja da.
Sådan! Tillykke!
Tillykke til jer!
Godt gået!
Før vi bliver fulde, forklar mig, hvad der sker her?
Det er en fest, som du prøver at ødelægge.
Hvorfor ville Branimir gøre det mod jer?
-Det vil jeg også vide. -Det fortæller jeg.
Branko var en nørd.
Og han ville gerne være i vores gruppe.
Han ville gerne være en del af den.
-Vi syntes… -Ikke han var en god fyr.
Det beviste han.
Det kan jeg godt huske, men hvordan overtog han huset?
Min bedstefar vidste, at han var ved at dø
og skulle overdrage huset.
Jeg ved ikke, hvordan Branko overbeviste ham om det.
Men det gjorde han.
Sikke noget.
Vil du ikke sidde her?
-Så du har lige opdaget det? -Ja.
Når man først ser sin far efter 18 år,
forventer man, han er alvorlig.
Jeg var til en audition og skulle efterligne en fugl.
Hvad kan du ikke lide ved ham?
Han er en sjov flyveøgle.
De sagde: "Løft ikke benet så meget", og jeg…
-Han er en flyveøgle, ikke en far. -Hold nu op.
Du kendte ikke din far,
og jeg har ikke set min mor i lang tid…
-Det er jeg ked af at høre. -Det er fint.
Gør du det med vilje?
Gør hvad?
-Denne sang. -Hvad med den?
Du sang den under min altan, dengang du var romantisk.
Det var ikke den.
Det er længe siden, men kvinder husker den slags for evigt.
Hvad husker de ellers?
Jeg husker, at jeg en dag gik ned
bare for at se dig tage afsted med dine venner.
Hvis bare…
Hvad?
Hvis bare…
Nu finder vi aldrig ud af det.
Alex!
Er det dig?
Jeg poserede med den. Vidste du, at de kaldte mig Tykke?
I er så sjove.
Det her er ude foran huset.
-Det er bedstemor. -Og min.
-Det er min bedste Radka. -Ja, og bedste Kalina.
-Er de søstre? -Ja.
Det kan man ikke se.
Min bedstemor var adopteret. Hendes forældre døde.
Nå da.
-Jeg er så dum. -Ja, du er.
-Er du sikker? -Aner det ikke.
Jeg var dreng, da hun sagde det, jeg er ikke sikker.
-Jeg spørger min bedste. -Jeg ringer til hende.
-Har du bedste Radkas nummer? -Ja. Lige et øjeblik.
-Hun er jo min bedstes søster. -Eller måske er hun ikke.
Se? Er det hendes telefonnummer?
Højttaler.
Men din bedste tager den ikke.
-Tja… -Lad os gå derhen.
-Hun sover nok. -Og hvad så?
Vil du se huset?
Blev du pludselig interesseret i boligindretning?
Nej. Jeg ville kigge mig omkring.
Det var for at fjerne spændingen ved at tage det første skridt.
Det var fedt.
Godt, lad os kigge. Men ikke andet.
-Okay. -Fint.
Underviser du i kunst nu?
Og du driver en bank?
Godt. Siden du var lille, var du…
dygtig til at male.
Sfumato er en teknik til at male luft, ikke sandt?
Ligesom gennemsigtighed.
-Deyan? -Ja?
Kan du huske det her?
Det var…
-Det var fra femte klasse. -Sjette klasse.
Efter vores eksamen.
Min håndskrift er stadig grim.
Du var dygtig til tal.
Jeg tegnede ikke hjertet.
Nej, det gjorde du ikke.
Lad os slutte os til de andre.
Bedstemor Radka!
Er du skør? Brug en mindre!
Bedstemor Radka!
-Det er mig, Dara. -Nå, Dara!
-Hvem er det fjols? -Min fætter Alex.
-"Fætter." -Det finder vi hurtigt ud af.
Blev bedstemor Kalina adopteret af dine forældre?
Vækkede i to tåber mig for at spørge om det?
Ja.
Nå, bedstemor Kalina…
Vi har ikke talt sammen i 20 år.
Din bedstefar var forelsket i mig, men den tøjte stjal ham fra mig!
Kom til sagen! Var I rigtige søstre?
Det var vi! Bare ikke af blod.
Hendes forældre døde af en sygdom.
Mine forældre forbarmede sig og tog den plage til sig!
-Så Dara og jeg er ikke… -Tag hende bare.
Prøv I bare jeres sengefjedre af
og lad mig sove!
Han er min yndlingspædofil.
Bare de ikke er fætter og kusine.
Hårdere!
Acho den Anden!
Fars dreng!
-Pis. Det er min far. -Hvad?
Han er kommet for at hente mig.
De kommer. Hurtigt! Lad, som om intet er sket.
-Hvordan gør vi det? -Vær spontane.
Lad mig vise dig billeder.
Det var…
Det var dejligt, men min far kommer for at hente mig.
-Du er ikke et barn mere. -Bare rolig.
-Jeg har skiftet sengetøjet. -Du kan overnatte.
Du må gerne blive her…
Far…
Gå.
-Far, jeg… -Gå.
Men jeg var bare…
Godt gået, min dreng!
Bare ét skridt til.
At drikke hjælper ikke. Vi har tre dage.
Undskyld, at vi er kommet for at hjælpe dig.
Tror du, at vi kom for at jogge på amfiteatret?
Rolig, jeg har forstået.
Det er nok for i dag.
Jeg arbejder på det.
-Er alt i orden? -På en måde.
Hvad med dig?
På en måde.
Der er noget.
Min dansepartner Kiril, som du slog…
-Vil ikke danse, det regnede vi med. -Min konkurrence er om fire dage.
Hvor ærgerligt. Kan jeg hjælpe?
Det kan du faktisk.
-Nej. -Kom nu! Jeg danser…
-…du støtter mig. -Nej.
Du har sådan en god koordination!
Hvad med en anden partner?
Kun du og jeg kan formidle den passion til dans.
Jeg skal træne til finalen om tre dage.
-Det bliver flere timer om dagen. -Hvad?
Jeg skal også træne mine venner.
-Så du har ikke tid til mig. -Jeg har bare fysiske grænser.
Ikke for andre ting.
Du prøver på at manipulere mig. Vi kæmper for huset.
-Huset er ikke kun dit. -Hvad?
Jeg har søskende at passe på.
-Jeg kunne starte en danseskole. -Huset?
-Jeg kunne bruge pengene. -Huset.
Du tænker kun på huset! Hvad med mine ønsker?
-Held og lykke med konkurrencen. -Vent.
Hvor tager du hen?
Dara!
Gik du forbi mit hus?
Hvorfor det?
Jeg gik ud for at rense hovedet fra konkurrencen, og…
Jeg så dig.
Måske er det tiltrækningsloven.
Tiltrækningsloven…
Det er ved at blive latterligt.
Hvis du vil sige eller gøre noget…
så vær direkte. Vi er ikke 15 år mere.
Altså, så…
Vent. Jeg lavede sjov.
Eller måske gjorde jeg ikke.
Måske var det sjov med et gran af sandhed i sig.
Jeg kludrede i det… Kan du sætte mig af her?
-Hej. -Hej.
Hvordan har du det?
Jeg har det fint.
-Hold op med at kigge sådan på mig. -Hvordan?
Du gør mig nervøs, og jeg er målløs.
Godmorgen, frøken!
Okay.
Jeg ved, at jeg afbryder et møde, men familieskandaler kan ikke udsættes.
Undskyld mig.
Hvorfor gav du Carina stuearrest?
Fordi hun knaldede nemesis' søn.
Hvilken tidsalder er du fra? Hvem taler sådan?
En af mine værste fjender. Var der andet?
-Det er vanvittigt at beholde hende her. -Det er kun i tre dage.
Du inddrager Carina i din besættelse.
-Det er min kamp. Bland dig udenom. -"Min kamp".
Endnu et ord fra samme tidsalder.
Du lever i fortiden.
-Det rager ikke dig. -Ved du hvad?
Jeg kører hende i skole. Hvis du prøver at stoppe os,
laver jeg den største scene, som dette glaskontor har set!
Hvad så, mand?
Er der sket noget?
Mor havde ret, du udnytter folk.
Siger hende, der brugte mig som donor.
Det må du undskylde.
Tænk på nuet.
Eller vil du høre om den sexstilling, vi lavede dig…
Du kom tæt på mig, fordi Carina ham fyrens datter.
Jeg vidste det jo ikke. Det så du selv.
Mit forhold til Branimir har intet med jer at gøre.
-Hun er en sød pige. Behandl hende ikke… -Som du gjorde ved mor?
Vicky?
Du stammer igen.
Kom du for at sige det?
Det gør jeg kun, når jeg ser dig. Sådan var det før.
Ved du hvad…
Jeg tænkte, at…
Hvis der ikke skete noget dengang, er det måske ikke meningen.
Måske.
Du må ikke gå.
Nej.
Jeg overreagerede.
Godt, at du stoppede mig.
Du gik, fordi du er stædig.
-Tak. -Ingen årsag.
Jeg kunne hjælpe dig med dansen.
Jeg ved, at du har travlt.
-Hvem er det? -Ukendt nummer.
Hvem er det nu?
-Bliv. -Jeg kommer straks.
Undskyld, jeg kommer ind.
Men…
Teknisk set er huset mit.
Du spekulerer på, hvorfor jeg er her.
Jeg leder efter Dara.
Der er hun.
Måske undrer du dig over, hvad jeg vil med hende.
Jeg har penge med.
Nu kommer der min yndlingsreplik: "Det er ikke det, du tror."
Faktisk…
Er det præcis, hvad du tror.
Jeg betaler hende.
For?
For at elske dig.
Det kan penge gøre.
Kvinder elsker en kuvert med penge.
Pludselig blev her så intenst,
så jeg forlader jer, så I kan mærke stemningen.
Alex…
Du var på vej ud.
-Du må gå. -Lyt til mig.
Gå!
Jeg ved det, jeg skal bare…
Må jeg tale med Matthew?
Han skal nok nå skolebussen, jeg…
Vi skal bare have tredjepladsen, og så er huset vores.
Så vi må ikke være de sidste.
Er du skør? Hvorfor er du her?
Undskyld. Jeg var nødt til at se dig.
-Nogen kan se os. -Ingen ser os her.
Er det mor?
Nej, det er ikke din mor. Gå ind.
Hvad sker der? Alex, hvad laver du?
Hvad sker der?
Hvad er problemet, mand?
Bravo!
Hvad er der med dig?
Alex?
Vent, nej.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her.
Hvad er der sket?
Jeg faldt, mens jeg løb.
På grund af mig?
-Ja. -Men du ved ikke, hvorfor du er her.
Jeg er vred på dig.
Skyndte du dig og slog dig selv for at sige det?
Det var impulsivt.
-Venter du på, at jeg siger noget? -Du forrådte mig fra starten!
-Jeg ville sige det. -Det var forfærdeligt.
Havde det ikke været for dig, havde jeg ikke indset, at jeg forrådte ham.
Det vil jeg takke dig for, men jeg kan ikke, for jeg er vred på dig!
-Jeg forstår ingenting. -Jeg ved det.
Du skal tage toget, og der er ingen tid til at forklare det.
Vil du ikke forhindre mig i at rejse?
Nej, du skal leve med konsekvenserne af det, du gjorde.
-Vi kunne komme sammen om et par år. -Sender du mig i eksil eller hvad?
Gå. Det var som et minde.
-Din lort! -Forræder.
-Fjols. -Kælling.
Du holder ikke i et par måneder, og slet ikke et par år.
Alt dette for at hævne sig på ham. Du lider stadig på grund af hende.
-Jeg lider på grund af ham. -Hvorfor er det vigtigt, hvem det var?
-Det kunne være hvem som helst, ikke ham. -Takket være ham mødtes vi.
Jeg kan ikke være taknemmelig. Carina har ikke set sin mor i ti år.
Eller du har ikke set din eks.
Hun er ligegyldig.
Men din fortid forstyrrer vores nutid.
-Han skal indse, hvad han har gjort. -Det gjorde vi alle.
Er du er glad nu?
Carrie, lad os gå.
Jeg vidste, du var her.
Tager I så af sted?
For 20 år siden… Nej, mere end det.
I rejste, og jeg sad lige her.
Alt har ændret sig siden da.
Men nu ved jeg, hvad jeg vil.
Men det gør jeg ikke.
Jeg er begyndt at være i tvivl på det sidste.
Tvivl giver anledning til frygt.
Og frygt forhindrer os i at tro.
Kan du lige flytte dig?
Hold op med at glo og kom ind i bilen.
Der er han! Hvordan gik gåturen?
Sæt dig ind, din kuffert er bagi.
Vent! Lad mig forklare.
VI BOR PÅ HOTEL RING IKKE OG KOM IKKE
Sluk alt.
Kan du huske, da vi var unge og rejste?
Vi skulle tage afsked med Laura.
Hvad skete der?
Jeg kom ikke, så du kunne gå til hende.
Det var ikke huset.
Hvad?
Vi vendte ikke tilbage for huset.
-Hvorfor gjorde vi det så? -Tænk.
For vores skyld.
-Vent. Hvad… -Er det ikke Alex?
Det er ikke for huset.
Vi har ikke arrangeret det.
Jeg løj om Branimir. Han havde ret til at gøre det imod mig.
Jeg løj om ham
og fortjener ikke jeres hjælp.
Jeg beklager.
Det er alt, jeg vil sige.
-Vent. -Er det alt?
Ja, du var tåbelig og egoistisk.
Og vi deltog også af egoistiske årsager.
Vi ville komme igen og få det til at se dramatisk ud.
Vi ville lave en U-vending.
Men… Kom med mig.
Glem det. Hun sagde, du ikke måtte komme.
Far…
-Jeg ved det. -Du er en stor idiot.
Sagde du, han skulle gå?
-Og at han er en idiot? -Ja.
Jeg har altid set op til dig, men…
-Din barnlige opførsel gør det svært. -Jeg ved det.
-Du er for ung til at forstå. -Jeg var der også den nat.
Er han der stadig?
Angel og jeg har ikke gjort noget. Endnu.
-Se, nu fejlede du igen. -Hvad har jeg gjort?
Kvinder tester en, det burde vide det.
-Sagde jeg ikke, du ikke måtte komme? -Jo, du gjorde.
Du råbte det og skrev det, og Carina sagde det.
-Nok med det cirkus! -Hold kæft begge to!
Hvis du ikke ville se ham, ville vi ikke være på dette hotel.
Fortæl hende, hvorfor du gør det.
Og jeg vil ikke høre om det!
Yana, vær sød.
Vil du tale med Matthew?
Nej, jeg vil tale med dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal…
Da jeg kom tilbage, troede jeg…
helt pludselig… at jeg ville blive glad.
Og det er sandt, jeg har det sjovt.
Men det er intet
i forhold til det, jeg har med dig og Matthew.
Jeg ved, at jeg sagde…
at jeg ikke føler mig hjemme…
i London, men måske…
Måske er hjem en person.
Måske er det, hvor ens familie er.
Hvor I er.
Jeg…
Jeg vil…
Du skal bare komme hjem, skat.
Ja.
Tak.
-Hvorfor er du her? -Hvad med dig?
Kan du huske, hvordan vi sad på denne bænk…
-og spiste brød med mayonnaise? -Selvfølgelig.
-Jeg tog tre kilo på! -Du har ikke tabt dem.
Du fik mig til at smide mine billeder af min eks ud.
Så fik jeg dig til at fiske dem ud af skraldespanden for at bevise det.
Du fik mig til at rode skraldespanden igennem!
Din psykopat!
Altså…
Den sidste gang, jeg så dig, var på denne bænk.
Det tænkte jeg også på.
Er du sammen med nogen?
Jeg kunne droppe ham.
Jeg kunne også droppe dem.
Jeg kommer straks.
Laura.
Jeg indså noget vigtigt om mig selv, som jeg skal fortælle dig.
Jeg har ledt efter lykken hele verden over
og har aldrig fundet den.
Og…
Nu, hvor jeg rejser igen…
indser jeg, at jeg måske aldrig finder den.
Hvis jeg rejser, tager jeg væk fra den.
Måske skulle jeg ikke være rejst eller have gjort det tidligere.
Ud fra det, jeg hører…
-…ser jeg to muligheder. -Ja.
Den første er at acceptere tingene, som de er,
fordi det bare ikke var meningen, at vi skulle være sammen.
Og den anden er…
Måske er det på tide, at vi begynder at ændre vores skæbne.
Det er op til dig.
Sæt jer ned igen!
Undskyld mig.
Undskyld.
Det er et tegn.
På ingen måde.
Laura.
Jeg er glad for, at du kom.
Det ved jeg.
Det løser ikke vores problemer.
Vi skal finde en måde at løse dem på.
Det er op til dig. Du skal lære at tilgive.
Er der nogen, der har bedt om min tilgivelse?
Gør det for din egen skyld.
-Hvad har jeg gjort? -Er du ikke klar over det?
-Du lever i fortiden. -Gør jeg?
Jeg fulgte reglerne og blev såret, ikke ham.
Hvorfor kom du så?
Jeg ved, hvad problemet er.
Dit ego er vigtigere end din bedstefars minde.
Fyld den med Extra Force.
Godaften, hr. Vassilev.
-Hej, Danny. -Hvordan går det?
Ikke så godt. Anden benzinpumpe.
-Jeg forstår. -Tak.
Hr. Vassilev.
Jeg læste den bog, du anbefalede.
-Og? -Du havde ret.
Viktor Frankl sagde det rigtig godt.
Det gør ikke længere ondt, når man finder betydningen.
Men du ved det nok.
Hav en god aften.
Bedstefar.
Er du kommet for at hente dine ting?
Nej, jeg kom for at se dig.
Du skulle have taget Carina med. Jeg har set dig nok.
Næste gang.
Men jeg tror ikke, at hun bliver glad for at se din fætter igen.
-Så du ved, at Alex… -Ja.
Han knaldede din kone.
Hvad er der sket med ham?
Havde jeg været yngre, havde jeg slået ham.
Lad os ikke tale om det.
Sæt dig et øjeblik.
Der kommer folk her hele tiden
og tilbyder at bygge en boligblok,
et hotel og sådan nogle ting.
Jeg bander ad dem og kaster sten på dem.
Men jeg kan se, at din fætter taler og forhandler med dem.
Jeg plantede dette valnøddetræ.
Jeg gjorde alt med mine hænder.
Det her er mit liv.
Hvis huset er væk, ville det være, som om jeg aldrig havde levet.
Du vil leve i vores hjerter.
Hold op med det sentimentale pjat. Du dør også en dag.
Men valnøddetræet vil stadig være her.
Stenene vil også være her.
Kan du se busken der?
Den der.
Jeg knaldede din bedste der…
-og hun undfangede din mor. -Hold op.
-Dette er en kopi af mit testamente. -Nej…
Han ødelægger ægteskaber, så jeg stoler ikke på ham.
Du skal love mig…
at jeg kan stole på dig.
-Bedstefar, jeg… -Branimir!
Verden fortsætter, efter at vores små liv er forbi.
Så vi bør efterlade noget.
Noget mere end bare et billede. Forstår du?
Jeg har ikke meget tid tilbage.
Du skal love mig…
at alt dette lever videre.
Huset, haven, springvandet… Det hele.
Så vil jeg føle, at jeg ikke har levet forgæves, min kære dreng.
Ja.
Du er en god dreng.
ET PAR MÅNEDER
ELLER
ET PAR ÅR SENERE
Lad os høre jer!
Tekster af: Ana Cunha Vestergaard